DEL 1 CLARAS HÅR
Hur som helst... Jag tog med lite musik.
Och jag tror att ni gillar den.
- Vad är det? - Låt mig få spela.
Låt mig få spela så får vi se hur bra stereon är. Jag spelar högt.
Jag tänker spela högt. Håll i er.
Det låter bra.
Jag gillar det.
Vad tycker du om min bror?
Han är snygg, smart, rolig, bra i sängen...
Vad mer kan jag önska?
Okej... Ni två är ett fint par.
Hittills har det funkat bra.
Vi borde åka.
Antonio. Kom.
Herregud, där är Adalberto. Lika kaxig som vanligt.
- Hej. - Hur gick det?
Det var så häftigt. Vi åkte till stranden...
Du tog tid på dig. Vissa vill åka hem redan.
Okej. Jag hämtar barnen så... Jag hämtar nåt åt Seu Zé.
Okej.
Fortsätt.
Hoppsan.
Fortsätt bara.
Seu Zé?
- Här är lite gott från festen. - Tack.
- Kom förbi sen. - Visst.
Fernando, Fernando, Luiz Fernando och Julia.
- Kom och sjung nu. - Men vi leker ju.
Ni kan fortsätta sen. Kom nu.
Kom.
Tant Lucia.
Det är inte varje dag man fyller 70 år.
Jag vet inte om du känner dig som du är:
En flicka på 70 år.
Jag är 12 år.
Jag minns att du tog alla syskonbarn när vi var små-
-till nöjesparken Jaqueira.
Vi åt glass på FriSabor och gick på São Luiz bio.
Du är den bästa tant man kan ha.
Det var riktig fart på tant Lucia.
Hon spelade volleyboll och bordtennis i portugisiska klubben.
Hon spelade gitarr, piano och fiol som ung.
Och hon har uppträtt många gånger på teatern Sankta Izabel.
Och hon började på universitetet som 18-åring.
På Pernambuco Federal studerade hon juridik.
1931 påbörjade hon en framgångsrik karriär-
- som gjorde henne synonym med beslutsamhet i vår stat.
På den tiden var det inte många kvinnor som studerade vidare-
-inom juridik och lag.
Vänta, det kommer mer.
Tant Lucia återvände till Pernambuco.
På 60-talet jobbade hon ute på landet.
Det var en svår tid för henne, familjen och landet.
Hon åtalades och hamnade i fängelse.
Vi är stolta över din resa, tant Lucia.
Ditt liv kan bli en bok, film eller sång.
Vi önskar dig allt gott och vill skåla för dig.
- Kära tant Lucia! - Lucia!
Heja Lucia!
Ni glömde eller hoppade över den sexuella revolutionen.
Jag skojar bara. Jag blir verkligen rörd.
Verkligen.
Men nu ska jag berätta nåt som ni glömde.
Ni berättade inte det här, men det ska jag göra.
Ni nämnde ett mängd olika saker-
-som var en del av mitt liv.
Men ni glömde nämna Augusto.
Augusto var min partner.
Jag älskade honom. Det var äkta kärlek.
Augusto gick bort för 6 år sen.
Han var min partner i mer än 30 år.
Han var en god man.
Men vi gifte oss aldrig eftersom han redan var gift.
Vad ska man göra? Ingen är perfekt.
I dag är det min födelsedag och jag vill skåla för Augusto.
Tack ska ni ha allihopa.
Skål för Lucia!
Det är svårt att toppa tant Lucias fantastiska ord.
Jag tänkte säga en sak. Men det går fort.
Jag är inte en religiös man, men jag vill tacka ändå.
1979 var inte ett lätt år här hemma.
Jag igenom en jobbig tid med Claras sjukdom.
Jag älskar den här kvinnan så mycket.
Det var de tuffaste månaderna i mitt liv.
Jag följde med min fru till olika sjukhus-
- och fick se henne gå igenom tuffa behandlingar.
Jag fick samla Martin, Ana och Rodrigo för att berätta utan att säga allt.
Jag försökte få livet att gå vidare, jobba och hålla ordning.
Och upprätthålla nåt slags lugn.
I dag finns Clara med oss här.
Hon har samma frisyr som Elis Regina.
Och jag tycker verkligen att hon är sexig.
Hon har återfått sin hälsa.
Clara mår bra och vi är fortfarande tillsammans.
Och vi fortsätter med våra liv.
Under den här processen saknades flera personer.
I livet ingår inte en manual för hur man hanterar sånt här.
Jag blev väldigt rörd över dem som fanns här med oss.
Och jag vill tacka för att min älskade finns här med mig.
Länge leve Clara! Länge leve Lucia!
Läge leve er!
Vi hyllar den stora dagen
När vi firar
Må huset ni bor i
Vara glädjens hem
Och ge skydd från stormen
Grattis på födelsedagen
Ladjane!
- Ladjane! - Ja!
Hallå? Vad blir det till lunch?
Jag håller på att laga...
Vilken irriterande dörr! Jag håller på att laga kyckling.
- Blir det några grönsaker till? - Jag ordnar det.
Jag går till stranden.
Okej, då kör vi. Nu kommer ha-ha. Ut med det bara.
Ha-ha-ha-ha.
Håll rytmen!
Fortare!
Ut med det, Paulo. Ut med det!
Kom igen!
Skratta!
Såja!
Skratta! Skratta, Paulo!
Det här med att skratta är allvarliga saker. Ut med det, Thiago.
Såja!
Tystare. Sluta!
Skratta!
Skratta! Mer energi!
Kom igen, Clara! Skratta!
Koncentration!
Kom, det finns plats för alla. Respekt. Fortsätt.
Respekt.
- Bezerra, var är du? - Här.
Kom med båten till Aquarius.
Är donna Clara där?
Absolut.
- Jag är på väg. - Uppfattat.
Roberval! Är inte det att ta i?
Absolut inte. Titta på vattnet. Det är ingen som badar.
Bada nu och gå upp igen. Seså.
Vi har ju pratat om det här.
Det är för att du är viktig. Vem har sagt att du ska vara det?
Kan du hålla den här åt mig?
Donna Clara!
Till midjan!
41 år gammal. Och låter perfekt.
Jag skulle vilja...
Jag skulle vilja börja med att fråga en sak. Förlåt.
U håller på att skriva en ny bok och här finns mycket media.
Vinyl, skivor, kasetter...
Digital media håller på att ta över. Lyssnar du på gammaldags vis?
Ja, jag lyssnar så.
Ska vi prova en sak och korta ner historien-
-så att ingen av oss slösar bort tid?
Jag kan förklara hur jag tänker generellt.
Jag gillar allt. mp3, streaming... Det viktiga är bra musik. Och ny teknik.
- Får jag berätta en historia? - Ja.
Fick du en bild?
Då så...
Den här skivan köpte jag i Porto Alegre, i en skivaffär.
Jag lånade ut den och såg den aldrig igen.
Förrän en söndag. Jag öppnade fodralet och se vad jag hittade.
- En artikel från LA Times. - Häftigt.
Artikeln är från november 1980.
Skivan "Double Fantasy" släpptes i december 1980.
Så den här artikeln-
- publicerades ett par veckor innan John Lennon mördades.
- Den 8 december 1980. - Jag föddes 21 december.
Häftigt. Se här.
Artikeln som publicerades veckor innan John Lennon dog-
-och du föddes säger följande:
"John Lennon planerar för framtiden."
Så skivan som jag håller i är väldigt speciell för mig.
- Förstår ni? - Vet du inte vem förre ägaren är?
Jag sa ju att jag köpte den i Porto Alegre i en skivaffär.
Allt jag vet är att den köptes i Los Angeles och hamnade i Porto Alegre.
Jag vet inte om den köptes i Los Angeles och hamnade här.
Häftigt. Så digital media är okej för dig?
Det här är som flaskpost.
- God eftermiddag. - God eftermiddag.
- Geraldo. Hur är det? - Bara bra.
- God eftermiddag. - God eftermiddag.
Får vi prata med dig?
Det beror på ämnet. Om du vill prata om min offert på lägenheten ovanför...
Jag la ett bud, men hörde inget. Vilken upptagen man du är.
- Är det därför du är här? - Vi vill prata med dig.
- Jaså? - Vi vill prata ansikte mot ansikte.
Vi kommer med ett motbud.
Underbart. Det gäller väl lägenheten ovanför?
Nej, det gäller det vi tidigare pratade om. Att köpa din lägenhet.
Jag vill inte sälja, det vet du redan.
Clara, det här förslaget...
- Donna Clara... - Var var du?
- Jag städade. - Donna Clara...
Det är ett generöst bud.
Det är bättre betalt än för andra lägenheter i den här storleken.
Det är ett bud speciellt för dig.
Vi kan väl få det överstökat.
Ja: Min lägenhet är inte till salu. Jag säljer inte.
Tack för besöket, men jag måste gå.
Clara, jag ser att du har gjort om här. Det är väldigt fint.
- Det är fint. - Väldigt intressant.
Jag heter Diego och leder projektet. Det är jag stolt över.
Och jag har goda nyheter.
- Jaså? - Jag ska berätta varför.
Först vill jag säga att vi döpt projektet till "Aquarius".
Är han din svärson?
Nej, han är min sonson. Han har gjort ett bra jobb på företaget.
Tack farfar.
- Sa du "Aquarius"? - "Nya Aquarius".
Vi vill behålla namnet på byggnaden som stod här.
"Som stod här?"
Det är ett sätt att bevara minnet.
Det är en ny idé. Det nya erbjudandet är en god nyhet.
Byggnaden finns fortfarande. Du lutar dig mot den.
- Det var fel uttryckt av mig. - Jaså?
Innan jag går in och stänger dörren...
Säg mig en sak.
Vad hette projektet före "Nya Aquarius"?
Först hette det "Atlantic Plaza Residence".
Visst låter det bra?
Jag föredrar "Aquarius".
Tack för besöket.
Du ska veta en sak. Vi är alltid öppna för dialog.
Tack. Ursäkta mig.
Vi ses.
Ifall att du vill läsa mer om projektet senare.
Tack, Clara.
Jag hämtar vatten. Du ser upprörd ut.
DEL 2 CLARAS KÄRLEK
- Är allt bra? - Var är mina låtar?
- På USB-minnet. - Oj då.
För du över dem till min telefon sen?
Javisst, om du vill det. Vi gör det sen.
Fick allt plats?
Listan du skickade fick plats. Och jag la till nya grejer.
Så det är så det fungerar nu? Du föreslår saker.
Ja, det gör jag.
Jag ska sätta på den. Vänta lite.
Där är den. Hör här.
Kul.
- Vad är det? - Jag är bara glad i dag.
Jaså? Varför då?
En tjej jag känner kommer från Rio på torsdag.
Jaså? Vad är på gång?
Vi träffades genom Facebook. Hon är vän med Marcelo. Minns du honom?
- Ja, jag minns honom. - Vi träffade genom honom.
Vi har pratat lite och vi gillar varandra. Så nu är hon på väg hit.
Häftigt.
- Och var ska hon bo? - Hos mig.
- Vet dina föräldrar om det? - Ja, det gör de.
Så du kör med "leverans", va?
Ja, just det.
Jag vet inte, vi får se. Vi får se hur vi funkar.
Underbart.
- Har hon ett namn? - Ja. Julia.
Julia, vilket vackert namn.
Hör här. Gör så här.
Spela Maria Bethânia för henne.
Visa henne att du menar allvar.
Okej, det ska jag göra.
God kväll.
- Är allt bra? - Javisst.
- Du är lika vacker som vanligt. - Tack.
- Jag har saknat dig. - Hur är det?
Vad står det i offerten?
Jag vet inte, jag rev sönder kuvertet.
Rev du sönder det?
Var du inte nyfiken på vad som stod i kuvertet?
Nej.
Det är min syster i ett nötskal.
Du gjorde helt rätt.
Finns det ingen juridiska medel jag kan ta till för att mota bort dem?
De knackade på och bad att få prata med dig.
Det är inget olagligt med det.
Är de andra lägenheterna tomma, eller uthyrda?
Alla är tomma.
De har köpt upp alla, så de kan göra vad de vill.
Clara, jag ville inte säga nåt, men jag måste.
Jag tänker på en sak. Din livskvalité.
Det är det enda som oroar mig.
Allt annat är som det är.
Ja, ja... Vet du vad jag vill göra i veckan?
- Jag vill dansa. - Det vore toppen.
- Följ med, Fatima! - Ja, det ska jag.
- Antonio, släpper du iväg mig? - Jag antar att jag inte får komma?
Hörde jag: "Antonio, släpper du iväg mig"?
Ja, han måste ge mig tillåtelse.
Jag trodde att jag skulle få följa med.
- Jaså. - Det lär finnas många män där.
Alla vet det.
Hur kan du veta så mycket skvaller? Och du pratar som om det vore sant.
Högkvarteret för skvaller i Pernambuco är tyska klubbens pool.
Det är därför ni är så bruna.
Ni är bruna, men har giftiga tungor.
När jag kom till Recife för 10 år sen gifte jag mig med alla judar.
Nej, nej, nej, vännen. Du låg med alla judar.
- Jag? - Hon är verkligen generös.
Jag är en bra människa.
- Jag tyckte synd om dem. - Exakt därför.
Titta där. Där är Leandro.
- Vem? - En pensionerad advokat.
Han var gift med Ana Lucia.
Hon dog för 10 år sen. Fruktansvärt.
- Hon fick cancer i livmodern. - Lägg ner sjukdomssnacket.
Vi kan väl prata om nåt roligt istället?
- Hon fick ta bort allt. - Och Bento är otrogen med Silvia?
De dansar, stirra inte. Var deskreta.
- Men jag ser vad som pågår. - Silvia kom till bokaffären.
Hon köpte 3 meter böcker för att inredningsexperten sa åt henne det.
3 meter? Jösses.
Med den hjärnan borde du frågat: "Öppet eller stängt?"
Vilken skitfest. Det skulle finnas många stiliga män.
Men än har jag inte sett nån, förutom servitören.
- Det finns stiliga män här. - Ja, det gör det.
Det är du som behöver glasögon.
- Det finns stiliga män här. - Var då, Clara?
- Vem, Clara? - Jag vet inte, jag säger inget.
Clara, du har spanat in mannen från Espirito Santo där borta, va?
- Vem då? - Stirra inte.
Jag har hört att han är änkeman.
- Han är nog 60-65 år. - Han är inte min typ.
- Nej, han är inte din typ. - Men han ser ändå bra ut.
Ni minns väl varför vi-
- ...är här i kväll? - Jag kom för att dricka.
Nej, vi kom hit för att prata om en sak.
Leticia, vi vill prata med dig. Kom igen nu.
Vi vill verkligen veta hur det går med den professionella hjälp du får.
Jag njuter av det på ett ansvarsfullt sätt.
- Vill du ha hans mobil? - Jag har en redan, tack.
Nej, killens nummer.
Jag vågar inte be om numret.
Jag vet inte. Man ska aldrig säga aldrig.
Lucrecia, vill du veta en sak? Om nån har modet så är det du.
- Jag? - Ja, med din underbara uppsyn.
Vad är grejen? Det är bara en ung man som har kul med dig.
Ett proffs. Ung och snygg...
Ett proffs låter bra. Att han är snygg också.
- Då får du hans nummer. - Nej, tack.
Vi missar allt, vi hör inte här borta.
Skjut inte upp sånt som du kan göra nu.
Vad är det här? Reklam för eskort?
Som kylskåpsfigurerna.
De där sakerna man sätter på...
Gör det nu medan du fortfarande har hälsan.
Vill du dansa?
Hej.
Vilken överraskning.
Kan nån hålla min mobil?
Vi passar den.
- Jag har bott i Fortaleza. - Du pratar väldigt tyst.
Är du här på besök?
Jag är här ett par månader för att träffa min dotter. Hon bor här.
Och din fru?
Jag är änkeman. Det har jag varit i 5 år.
Jag är också änka.
- Hur länge har du varit det? - I 17 år.
Har du varit på Clube das Pás tidigare? Det är toppen.
Gick jag för långt?
Nej...
Men jag har genomgått en operation.
En bröstoperation?
Ja, bröstet.
Jag tycker att du är toppen.
Men nu måste jag se till att du kommer hem.
- Jag tar en taxi. - Nej, jag insisterar.
Jag kör dig hem.
Tack ska du ha.
God natt. Kör nu.
Jag är där varje dag. Jag vet vad jag pratar om.
- Du är bara rädd. - Ibland är det bra att vara rädd.
Jag är inget fan av det här med rädsla.
Det finns för mycket rädsla ändå.
Men det är sånt vi får hantera i mitt yrke.
Hur många gånger har jag och mina kollegor räddat folk som inte varit rädda?
Clara, titta diskret åt höger.
Det kommer en kille på cykel.
- Vad har han på sig? - Grå T-shirt, svarta shorts.
Han säljer droger.
- Säljer han gräs? - De säger att han har bra grejer.
Men att han bara säljer till rika ungdomar.
Han har en dyr cykel och han är vit.
Han kommer måndag och onsdag morgon och fredag eftermiddag.
- Samarbetar du med polisen? - Nej, vi är för utsatta.
Det går hårt till på stranden.
Han håller till här bakom.
- Clara? - God morgon.
- Daniel.
- Daniel? - Jorges son, din gamla granne.
Hej, hur har du det? Hur mår din pappa?
- Han dog för 2 år sen. - Det visste jag inte.
Jag beklagar verkligen sorgen.
Tack ska du ha.
Jag hade vägarna förbi och tänkte be dig lösa lägenhetssituationen.
Det är så många som far illa i det här.
Pappa sålde lägenheten för 6 år sen och än har inget hänt.
- Jag förstår inte. - Det gör du visst. Du är inte korkad.
- Vänta... - Jag förstår ingenting.
Alla har flyttat ut ur byggnaden utom du. Du beter dig egoistiskt.
Jag har känt dig sen barnsben. Du brukade surfa på stranden med mina barn.
Ja, du kände mig som barn.
Men du känner mig inte som vuxen.
Ha en bra dag, Clara.
Vad är madrasserna till för?
Det vet jag inte.
Jösses.
- Kom, jag vill visa en sak. - Okej.
Vi hyllar denna viktiga dag
Som vi firar i dag
Må huset som du bor i...
- Ladjane, du fyller år i dag. - Du kom ihåg.
- Grattis på födelsedagen. - Tack.
- Du vet att du alltid kan lita på mig? - Jag vet, jag vet.
Bra.
God morgon, Clara.
Allt väl?
- Vad heter du? - Josimar.
- Josimar, god dag. - Och vad heter du?
Rivanildo. Rivanildo.
God dag, Rivanildo. Och du är väl Diogo?
- Diego. - Diego.
Diego, du har tagit hit en massa madrasser.
Får jag fråga vad de är till för?
Clara, lägenheterna är tomma. Men vårt företag har köpt dem.
Vi får ta hit det som krävs för jobbet.
Visst.
Det låter rimligt.
Kan du flytta bilen. Jag ska iväg nu.
Nu?
Nu. God eftermiddag.
- God eftermiddag. - God eftermiddag, Clara.
Jag har skrivit ner några saker.
Till dig.
Det blir lättare så.
Den går så här: Jag har ingen färg.
Jag har ingen form, jag luktar inte och jag väger inget.
När jag är stark kallar de mig vind.
Men när jag stinker kallar de mig fis.
Titta här.
Titta här, han var vaken.
Jag har inte väckt nån. Han var vaken.
Det är så härligt att ha er här.
Jag har saknat dig, det vet du väl?
Vi kan ju ordna nåt hemma hos oss. Med allihopa.
Och Marcio?
Han är i Brasilia.
Marcio har jag inte träffat än.
- Det är upp till dig, Rodrigo. - Jag har bara inte haft tid.
Har du inget foto? Har du inget i plånboken?
- Har du nåt att visa? - Här.
Mamma vill ge sin välsignelse.
Du måste få hennes välsignelse, Rodrigo.
Berätta en sak medan din bror letar efter en bild.
Hur är Marcio?
Han är trevlig, avslappnad. Han är från Minas. Det funkar väl bra?
Det gör det.
- Får jag se? - Jag ska leta fram en bild.
Hoppsan, den där bilden ville jag inte se.
Det här är Marcio. Från Belo Horizonte.
Så fina.
Han ser sympatisk ut.
Jag gillar honom. Titta bara på hans vänliga ansikte.
- Nu har du sett honom. - Tack så mycket.
Snälla, kom på besök lite oftare.
Skicka inte bara sms. Ring, jag vill höra din röst.
Och ta med Marcio. Jag vill träffa honom.
Jag lever fortfarande.
Mamma, hur hanterar du den här situationen?
Jag är full. Eller hur?
Du är nog bara stressad över situationen.
Nej. Jag sa att jag är full. Det är ni som stressar upp er.
Du berättar vad som händer. Och då blir vi oroliga. Det är allt.
Och märkena på dörrarna.
Vilka märken?
På dörrarna.
- Vilka dörrar? - Märken med företagets namn på.
- På lägenheterna. - Företagets namn står på alla lägenheter.
Utom på din.
- Vi trodde att du hade sett dem. - Nej.
Märkena sitter där, men jag har inte sett dem.
Det händer nåt varje dag. Först en sak och sen märkena.
De måste ha satt upp dem i dag.
- Kom ni den här vägen? - Dörren på framsidan.
- Sitter det märken där? - Både på framsidan och baksidan.
Hoppsan.
Jag ska säga en sak som inget vill säga till dig.
Om du säljer lägenheten så blir du av med problemen.
Vilka problem?
Vi tre oroar oss för dig. Att du bor helt ensam.
I en spökbyggnad.
I vad för byggnad? En "spökbyggnad"?
Har ni inga gränser?
- Eller känslighet? - Mamma...
- Det är din syn på världen. - Mamma, jag är orolig för dig.
Du bor i en byggnad utan bekvämligheter, som är otrygg och gammal.
När man gillar nåt är det "vintage", annars är det bara gammalt. Eller hur?
Kom, så går vi till vardagsrummet. Och jag ska säga en sak:
Ni får diska innan ni går. Ladjane är inte här i dag.
Kom.
Ja, vi går.
Problemet försvinner inte genom att byta rum.
Den som lagar mat diskar inte.
Eftersom jag är häxan i dag ska jag fråga en sak till.
Har du ens funderat över erbjudandet?
Vad de erbjuder är inte ett standardmässigt marknadspris.
Standard brukar var en ny lägenhet. Nu får du kontanter istället.
Hur vet du allt det här?
Har de pratat med er?
- Inte med mig. - De har pratat med mig
Kom de och pratade med dig, eller sökte du upp dem?
Ja, jag sökte upp dem. Jag har all rätt att få veta vad som pågår.
Jag försökte det i alla fall. Den unge mannen var trevlig.
Aninha, hur mycket erbjuder de?
De erbjuder 2 miljoner real.
För den här lägenheten.
- Ana Paula... - Det är för lite.
Men det handlar inte om lägenheten.
Vad menar du med "den här lägenheten"?
Jag menar bara att det är så mycket de erbjuder för lägenheten.
Ni växte upp i den här lägenheten.
Lägenheten ligger vid stranden Boa Viagem.
När du går bakom ryggen så respekterrar du mig inte. Förstår du inte det?
Ja, jag blir den tokiga damen i "Aquarius".
När du pratar med dem så framstår jag som en total galning.
Ni förstår inte hur det känns att känna sig galen fast man inte är det.
Ni vet hur jag känner.
Ni vet hur det är att inte känna sig galen.
Galenskapen finns därute.
Det minns ni.
En annan sak som är helt galen är-
-att vi pratar om pengar.
Jag kan hjälpa er när ni vill.
- Vi behöver ingen hjälp, mamma. - Ana kanske behöver det.
- Jag har ju sagt... - Behöver du pengar, Ana?
Du vet bäst av alla hur svårt det har varit efter separationen.
Jag försöker säga att det inte bara handlar om pengar.
Jag kan hjälpa er när som helst. Jag har min pension.
Jag har 5 lägenheter.
Och det finns ett arv som jag och er pappa har jobbat ihop.
Det har inte skapats av din författarkarriär i alla fall.
- Säg inte så. - Vad har pappa med saken att göra?
- Pappa finns inte här. - Varför pratar vi ens om honom?
Paulinho da Viola:
"Det finns människor med nerver av stål."
"Utan blod i ådrorna och utan hjärta."
"De borde gå igenom det jag går igenom."
Lupiscínio.
Sjunger du för mig?
Ana. Min dotter.
Din pappas änka sitter här. Inte du.
Visst är det tufft.
Så tufft.
Men det är bara att vänja sig vid det.
Och det du sa om mitt arbete...
Det får du lära dig att leva med.
Det har inget med mig att göra.
Förstår du? Jag är den jag är.
Så uppfostrade jag dig. Jag och pappa. Tillsammans.
Förstår du? Det du säger och sättet du säger det på-
- får dig att framstå... Som en idiot.
Mamma, det där var inte nödvändigt.
Visst, korkad och galen...
För att ingen minns att du var borta i 2 år och pappa uppfostrade oss.
- Säg inte så. - Men du sände ju vykort.
- Lägg ner. - Och det var okej?
Du pratar för mycket.
Hon kallade mig idiot och ni sa inget.
Ibland kan du säga dumma saker.
SÅNGERNA VI INTE KAN SE ETT VERK OM HEITOR VILLA-LOBOS
TILL MARTIN, ANA OCH RODRIGO FÖR TIDEN NI INTE FICK
Förlåt, mamma.
Förlåt mig.
Kom hit.
Du är så envis. Som en gammal dam och ett barn.
Det är för att jag är en gammal dam och ett barn.
Allt på en gång.
Hallå?
- Paulo? - Ja, det är jag.
Du känner inte mig. Jag fick ditt nummer av min vän Leticia.
Hur är det, Clara? Hon har berättat om dig.
Är du tillgänglig, Paulo?
- Nu? - Ja, nu.
- Vilken fest de har däruppe. - Ja.
- Vilket fint hem du har. - Tack.
Vilken LP-samling.
Vill du ha nåt att dricka? Jag försöker göra slut på flaskan.
Nej, tack. Jag kör.
Varsågod och sitt.
Leticia har berättat om dig.
Du är väldigt vacker.
Jag vill att du går härifrån.
Vad säger du? Vill du att jag går?
Jag vill att du har sex med mig.
Det behövs inte.
Inte så.
Inte där.
- Här? - Ja.
Hallå där!
Gå upp ur vattnet.
Här uppe!
Hon är på väg upp.
Roberval, jag vill fråga en sak. Men jag vet inte om jag vågar.
Har du nåt nummer jag kan ringa i en nödsituation?
Visst. Behöver du hjälp? Har du problem?
Nej, nej, nej. Men jag tänkte om det händer nåt?
Visst...
Okej...
Söker du nån typ av livvakt?
Nej, det är ingenting sånt.
Roberval, lyssna inte på nåt jag säger i dag.
Vet du vad jag är? Jag är bakfull.
Det gör ont här. Förstår du vad jag menar?
Det var fest i mitt hus i går.
Det är verkligen hemskt att vara bakfull.
Och var festen trevlig i går?
Ja, det var den.
Clara, ta inte det här på fel sätt...
Men stöter du på mig?
Roberval, jag tycker att du är en stilig man.
Det är så mycket som händer i mitt huvud den här veckan.
Men svaret är nej. Jag stöter inte på dig.
Ingen fara, Clara. Men det är alltid bra att fråga.
- Var i Rio bor du? - I Humaitá, Largo dos Leões.
- Jag känner till det. - Ja, det är fint.
Jag älskar Largo dos Leões.
Jag har en vän... Eller hade, hon har dött nu.
Hon bodde där. Jag älskar den delen av Rio.
Jag gillar det också. Jag bor på Mário Pederneiras.
Jag känner till det. Inte ens "cariocas" har förstört min kärlek till Rio.
Varför inte? Gillar du inte "cariocas"?
Hon skojar.
- Jag skojade. - Jag fattar.
- Vet du vad, Julia? - Vad?
Jag tycker om den här killen. Han betyder mycket för mig.
Du betyder mycket för honom också. Han har berättat allt om dig.
Ibland tror jag att jag var gravid med Tomás utan att minnas.
Men så ser jag bilder på hans mamma gravid och när hon håller honom.
- Det förstör min dröm. - Kan du upplysa turisten?
- Okej. - Förklara för henne.
Har du spelat Maria Bethânia för henne?
Nej, vad är det?
- Varför har du inte spelat den? - Varför inte Maria Bethânia-
- Det var hennes idé. - Men Tomás.
Du måste visa hur intresserad du är.
Hör här. Förklara för henne vart vi är på väg.
Visst. Här...
Här är uppdelningen. Pina.
Här är stranden uppdelad. Som Leme och Copacabana.
- Det är ungefär samma sak. - Och var är delningen?
Den är där.
Där är ett avloppsrör med avfall.
Röret delar av.
På den här sidan bor de rika. Och på andra sidan bor de fattiga.
Här är Pina och där borta är Brasília Teimosa.
- Jag fattar. - Förstår du?
Och vi är på väg till Brasília Teimosa.
Vi ska besöka Ladjane. Hon har jobbat för mig i 10 år.
Hennes son dog i en motorcykelolycka på väg hem från jobbet.
Han blev påkörd av en rattfyllerist.
Men det fick inga konsekvenser.
Sjukt att bli påkörd av ett rattfyllo utan att nåt händer.
Det är sjukt.
Tack.
Grattis.
Grattis! Du är jättefin.
- Grattis. - Tack.
Är du Tomás vän? Från Rio? Så vacker du är.
Tjejerna från Rio är verkligen snygga.
Så typiskt dig, Lara. Men det är ju sant.
Lara är Ladjanes syster som har jobbat hos min vän Leticia.
Och Ladjane jobbar för mig.
"Omelett".
Har Paulo berättat om kvällen i går?
Nej. I går kväll?
- Ringde du honom? - Han kommer över i går kväll.
Så lustigt. Jag ville verkligen vara med honom.
Nu blir jag avundsjuk på dig.
Nu är det för sent. Vi gjorde det.
Var det bra?
Ja, det var bra.
Men jag håller fortfarande på att smälta det.
Det var för bra.
Nej. Var det bra eller var det inte bra?
Berätta för mig bara.
Det var bra. Det var bra.
Så förutom för festen så hade du en bra kväll?
Det hade jag.
Jag tror det.
Grattis!
Ladjane!
Du var jättefin.
Men så det blåste.
De fick göra en hjälm till mig.
Inte en hårslinga satt löst.
- Du var fin. - Mitt kaffe.
God morgon, Clara. Jag tar lite vatten. Vi börjar på framsidan.
Visst. Jag köpte färgen du bad mig om. Den är i bilen.
- Bra. - Den var dyr.
- Men den är bra. - Bra, men dyr.
Det kommer att bli bra.
- Kom och ta en kaffe sen. - Det ska jag.
Männen från byggföretaget är här. De städar i trappan.
- God morgon, Rivanildo. - God morgon, Clara.
Det var mycket skit på våningen ovanför. Har ni städat bort det?
- Ja. - Har ni redan städat bort all skit?
Ja. Oroa dig inte.
Vänta nu.
Tomás och Julia sover fortfarande.
Låt dem sova.
Jag saknar min son.
Felipe, här finns bilder på dig från när du var liten.
Födelsedagsfester och sånt.
När du var en liten bebis. Naken.
Det stämmer. Just det.
- Härliga tider. - Herculano.
- Vem är det här? - Herculano.
- Så vacker hon är som gravid. - Häftigt.
Så vacker hon är. Titta.
Så fint. Det ser ut som ett sånt där gammalt foto.
Den här är också fin.
Antonio, den här kvinnan. Vad hette hon nu igen?
Hon lagade fantastisk mat. Alla älskade henne.
Hon visade sig vara en häxa som stal smycken.
Hon stal smycken från mamma. Och från mormor.
Hon stack till Ceará och hördes aldrig av igen.
Det är väl oundvikligt?
Vi utnyttjar dem.
Och så stjäl de från oss då och då.
- Och här? - Men det är så det funkar.
- Där är hon. - Så är det.
Vad hette hon nu igen?
- Dag... - Vad?
Darlene.
- Darlene? - Darlene...
Darlene Glória.
Var får du det ifrån?
- Hej, hur går det? - Hej!
- Är det bra? - Det är bara bra.
Skivorna ni inte fick i går ligger där borta.
- Ja. - De ligger där borta.
- Vi kan titta på dem. - Ja.
Vill ni ha... Vad?
- Mitt framtida arv. - Visst.
- Clara? - Ja.
- Ladjane. - Hej.
- Så många saker. - Här är en massa foton.
Här är en massa saker från serien Maria Farinha.
Varför måste alla ta bilder med en bil?
Det är så många här på bild med bilar.
Bilar har förlorat sin charm. De är bara bilar nu.
Jag ser folk med bilar på Facebook.
Folk poserar som om att bilen vore en familjemedlem.
Som förr i tiden.
Juvenita. Hon hette Juvenita.
- Hon hette Juvenita. - Du kommer ihåg det.
- Hur länge har du känt mig? - 61 år.
Om jag inte kommit ihåg det hade jag blivit galen. Jag kom ihåg Juvenita.
Vi har nog med foton till bröllopsvideon.
- Är det allt? - Ja, vi har mina bilder också.
Jag förstår.
- Är inte det Adalbertos kusin Arnaldo? - Jo, den roligaste personen jag vet.
- Får jag se? - Har ni träffat honom?
- Är det han? - Ja.
Han ser så allvarlig ut.
Ja, den här dagen tog han sin juridikexamen.
"Den är för dig, Felipe."
- Jag fattar inte. - Det är bara ett fånigt skämt.
Glöm det.
Du får lära dig hur det fungerar runt oss. Jag missar aldrig ett skämt.
Jag älskar dig också.
Tant Lucia.
- Ja. - Där är fantastiska tant Lucia.
- Såna som hon finns inte längre. - Mer vin?
Jag vill ha lite.
- Mer vin? - Lite.
- Mer vin? - Nej tack.
Jag vill visa kortet på min son som jag har i plånboken.
Han är stilig, Ladjane.
Vi vill spela låten som du valde.
- Jaha. - Går det bra?
Det finns så mycket här som jag vill lyssna på.
Jag gillar verkligen en av skivorna. Och låten är inte ens den populäraste.
Den är verkligen fin. Ni känner nog igen den.
- Låt oss höra. - Spela den, Tomás.
DEL 3 CLARAS CANCER
Pedro. Hej, Pedro!
Vad är det?
Så varmt det är här. - Ladjane!
Titta här. Mamma kommer strax.
Vad är det?
Det var hemskt. Jag fick skicka iväg Cidinha.
- Du avskedade Cidinha? - Hon var bra...
Supernannyn älskar Pedro. Och nu har du ingen nanny?
Jag har en annan. Det blir bäst så här.
- Jag har jättebråttom... - Har du pratat med Armando?
Armando är inte en del av Pedros liv. Han vet inget.
Här är blöjor, mat och allting. Ge det till Ladjane. Tack.
Hjälp mig med det här. Ring om det är nåt.
Visst, men vad är poängen? Hej då.
Var är havet, Pedro?
- God dag. - God dag.
God dag.
Jag är den stora stygga vargen.
Tre små grisar... Nej, den tar vi inte.
Titta här! Rödluvan.
Rödluvan.
I boken Rödluvan äter vargen upp mormor.
Edilene gick till marknaden. Hon får ge det till mig sen.
- Ja. - Hon får göra det sen.
- Visst. Och nu... - Ursäkta.
Vad gör du? Försöker du ha ihjäl mig?
Flytta er så barnvagnen kommer förbi.
- God morgon. - God morgon.
Gud är vacker. Han är fantastisk mot oss.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Såg du hur det ser ut i garaget? Kom.
Clara?
Jag har en sak jag vill berätta.
Det är nog inte nåt, men jag tror det.
I går. Efter att du tog med Pedro på en promenad...
I går? Om det hände i går, varför berättar du då i dag?
Vad håller ni på med? Så här kan ni inte göra!
Ni kan inte bränna saker på det här viset!
Hej, Clara. Allt väl?
Det är bra.
- Jag fixar lite. - Vad händer?
Diego, har du bränt madrasser härute?
- Mitt på Boa Viagem? - Nej.
- Nej. Där borta? - Ja.
- Jag såg det. - Jag vet inget om det.
Resterna är där borta.
Jag ska ta reda på vem det var. Du har rätt, det är inte okej.
Du vet väl att det var fest här i byggnaden?
Och madrasserna måste ha blivit väldigt smutsiga.
Jag känner till festen, men jag vet inget om madrasserna.
Madrasserna var väldigt smutsiga. Det var också skit i trapporna.
Du lät ju tvätta trapporna.
Skit i trapporna? Det visste jag inget om.
Jag dömer inte andra. Jag är här för att prata med dig om en annan sak.
Ni äger så många lägenheter i byggnaden.
Och ni kunde ha haft festen i någon av de andra lägenheterna.
Men ni valde lägenhet 8, precis ovanför mig. Utan att säga nåt.
Förlåt, det är mitt fel. Jag har så mycket att tänka på.
Jag lovar att berätta om det kommer att ordnas fester här i framtiden.
Clara, jag ser att du låter måla om fasaden?
Men du har inte pratat med vårt företag.
Vi tillhör också föreningen. Vi borde kommunicera bättre.
Du spelar den passivt aggressiva typen.
Va?
- Passivt aggressiv. - Nej, jag är fokuserad bara.
Jag har precis kommit tillbaka från USA. Jag studerade business där i 3 år.
Jag är redo att kämpa.
Jag har ansvar för det här projektet. Jag gör vad som krävs för att nå målet.
Besöket vi gjorde hos dig var ju väldigt socialt.
Vi ville träffa Clara, få kontakt med henne.
Men det hände inte. Du släppte inte in oss.
Ingen bjöd på kaffe, vatten eller te.
Jag önskar att jag hade kunnat ge dig en mer realistisk syn på det här.
Byggnaden är tom.
Byggnaden är inte tom. Jag är här, jag bor här.
- Den är inte tom. - Jo.
Byggnaden är tom, och vi på företaget är oroliga.
Du är lite äldre. Jag skulle inte låta min mormor eller mamma bo här.
- Var bor de nu? - På ett ställe där du bör bo.
- Med infrastruktur... - Jag tänker inte säga vad jag tänker.
Det får mig att undra var din mamma faktiskt bor.
Jag kan föra mig, men du går mig verkligen på nerverna.
Du har rätt, men det är inte hållbart att bo här längre.
En bildad person som du borde bo i en säker byggnad.
Med 24-timmarsövervakning och kvalitet på boendet.
Det fungerar inte längre. Jag ser inte ens byggnaden längre.
Allt jag kan tänka på är alla anställda och min familj som undrar-
-om Clara har tagit rätt beslut än.
Så att de klarar sig till slutet av månaden.
Har tanken någonsin slagit dig att det här projektet-
-kommer att stå klart när du är 50-60 år?
Det är möjligt. Så kanske det blir.
- Det finns människor som inte tänker så. - Jaså.
- Dina barn.... - Prata inte om mina barn!
Inte om nån av dem! Håll tyst!
Inte ett ord om mina barn!
Jag ska säga dig en sak: Jag slösar tid på dig här och tänker en sak.
Det är fantastiskt vad folk säger om brist på utbildning.
Och man syftar på fattiga människor.
Men det är inte de fattiga som inte kan uppföra sig, utan sådana som du.
Som tror att de tillhör eliten, är privilegierade och inte behöver stå i kö.
Personer som du, som har gått en kurs i buriness.
Som saknar medmänsklighet. Och personlighet.
Nog har du en personlighet som är lika med pengar. Sån är du.
Det enda du har är ditt fåniga leende. Och jag ska säga en sak:
Jag har sagt det en gång, och jag säger det igen:
Jag lämnar bara den här byggnaden när jag är död.
Du känner mig inte, Clara.
Men du har rätt. Jag borde respektera dig.
Det jag kan se-
- är att du kommer från en familj som verkligen har fått kämpa.
En familj med mycket mörkare hår.
Som har fått kämpa för vad de har.
Jag har respekt för dig.
Ursäkta mig, men du kan inte behandla henne på det här viset.
- Så bra att du kom. - Det var längesen.
- Jag kom. - Det var en bra bio.
Har du sett den?
Den har äntligen kommit. Titta här.
"Jag älskar mp3." Det måste du ha sagt.
Titeln är dålig och bilden är ful.
Det var längesen vi var på Leite.
Vet du nåt om de här människorna?
Det jag vet, Clara...
...är vad de lägger på annonser i tidningen.
När det gäller annonspengar så ligger de bara efter staten.
Och deras konkurrent: Företaget Pinto. De har inflytande,
Ja, men det vet vi redan.
Vad vet du om barnbarnet Diego?
Nästan alla känner väl till honom.
Han är fåfäng. Han gillar att vara med i tidningen.
Han har en egen pressagent.
Han är alltid med i tidningen. Läser du inte tidningen?
Nej, jag läser den inte längre.
- Du skojar. Läser du inte tidningen? - Nej, inte längre.
Så du vet, den här killen...
Han är involverad i en kyrka.
- En kyrka? - Just det.
Det är så här...
Diego är min bror Ricardos gudson. Du vet, han som är arkitekt.
Diego tillhör alltså familjen.
Nu är du sarkastisk.
En sak till. Ricardo har jobbat på många projekt åt företaget.
Han är arkitekt. Det är bara naturligt.
Det är naturligt och logiskt.
Familjen sträcker sig också till det sociala livet.
Det är så typiskt för Pernambuco.
Och så typiskt för Brasilien.
Visst är det så, Ronaldo Cavalcanti?
Får jag fråga en sak?
Är du släkt med flickan som intervjuade mig?
Ana Paula? Hon är min systerdotter. Hon jobbar på tidningen.
Nu ska vi inte diskutera familjeförhållanden...
Din lillebror är insyltad i otäcka politiska saker.
Förstår du?
Ja, han är illa ute om det finns bevis för anklagelserna.
Jag ber om ursäkt. Jag borde inte ha tagit upp ämnet.
Hur står du ut med det?
Jag är fortfarande i mediabranschen efter alla år-
-för att jag känner till för många saker.
Jag har sett mycket.
Jag har gått igenom för mycket information.
Jag har känslan av att du tänker hjälpa mig.
Väldigt diskret.
Det finns vissa tidningar...
Om de blev synade... Inte min tidning förstår.
Om de blev synade i kanterna-
- så skulle det vara väldigt dåligt för dem.
Nu blev du på bättre humör.
Verkligen.
God morgon, Cleide?
Det är jag. Det här är min klient, Clara.
Trevligt. Jag är Benedito.
Tack för att vi fick komma. Vi har fått information-
-om att vi hittar det vi söker i 307-D.
Jag kanske ser ut att vara vilse... Och det är jag också.
Det här är tidningsavfall.
Tyvärr ligger det i röran där borta.
Jag visste att det inte skulle gå så lätt.
DIEGO BONFIM CIVILINGENJÖR
Ni blöder.
- Hej. - Titta vem som är här.
Pedro? Var är lilla Pedro?
Var är Pedros fotboll? Ge mig Pedros boll.
Och hur mår Pedros mamma?
Bra.
Hej, Ladjane.
Allt blir bättre med din hjälp.
Jag fick det hör kuvertet därnere. Jag fick skriva under för att få det.
- Vad står det? - "Observera följande."
"Det är absolut förbjudet att måla om fasaden."
Har du låtit måla fasaden?
Hon märkte inte ens att fasaden är ommålad.
Jag gick ut ur bilen och hade Pedro och väskor. Det var bråttom.
Jag tittar när jag går.
"Detta blir ett skiljedomsförfarande."
Är Cleide din advokat?
- Ja, hon är min advokat. - Ring henne.
Det kanske inte leder någonvart, men ring henne.
Jag måste iväg.
Nästa vecka är allt som vanligt igen.
- Ingen fara. - Tack.
- Allt kommer att lösa sig. - Ingen fara.
Donna Clara?
Jag vet inte om du minns oss.
Jag minns. Du är Josimar från byggföretaget.
Vi har slutat. Vi jobbar inte för byggföretaget längre.
Jag tänkte att vi kunde komma hit och prata med dig.
Visst. Det går bra.
Jag vill bara berätta att jag beundrar dig mycket.
Du är en hygglig person.
Och en mycket vacker kvinna.
Josimar...
Du är full.
Jag har druckit lite, ja.
Men jag har inte druckit. Och vi är här för att hjälpa dig.
Jag vet att du är rädd, men vi säger det för ditt bästa.
För 3-4 månader sen...
Då när du var bortrest...
Du var bortrest.
Vi blev utskickade för att göra ett jobb i din byggnad.
Det var inte bara vi. Det var alla på företaget.
Vi skickades dit med material. Vi var en del av den gruppen.
Vad då för material, Josimar?
Du måste öppna till lägenheterna ovanför.
I B-byggnaden.
Där det inte finns elektricitet.
Lägenheterna 10 och 12.
Vad exakt gjorde ni?
Vi har berättat allt vi kan. Gå upp till lägenheterna.
- Du kommer att se. - Öppna till lägenheterna.
- Vi går nu. - Nej!
Berätta vad ni tog dit! Och vad! Nu genast!
Berätta för henne.
Ladjane!
Försiktigt.
Skjut!
Pedro!
- Donna Clara. - Roberval.
- Tack för att du kom. Verkligen. - Jag hjälper gärna till.
Vi borde börja här.
Det finns ingen el.
Clara, har du en fullmakt eller annan dokumentation?
Jag är Claras advokat. Jag tar på mig ansvaret.
Då sätter vi väl igång.
Inte jag. Jag följer inte med upp dit. Aldrig.
- Är det här? - Är det här, Clara?
- Ja. - Backa undan är ni snälla.
Självklart.
Det här blir lätt.
Clara, det är bättre om du inte går in.
Jag tänker gå in. - Följer ni med?
- Roberval? - Ja.
De har tagit hit termiter från nåt rivningsobjekt.
Titta bara. Vilka jävlar.
Herrejävlar.
- Det finns fler här. - Ja.
Clara, det är ännu värre här.
De har tagit hit en hel koloni med termiter.
Ska jag prata eller vill du göra det själv?
Jag pratar.
Känn er som hemma. De kommer snart.
- God morgon. - God morgon.
God morgon. Ska du ut och resa?
- Vadan denna ära? - Här är min bror Antonio.
- Trevligt. - Här är min brorson Tomás.
- Trevligt. - Här är Cleide.
Hon är min vän och min advokat.
Varsågoda och sätt er.
Jag ska fatta mig kort.
Det handlar om dokument som jag och Cleide har hittat.
Och jag tror att det kan vara av intresse för er.
- Får jag sätta mig? - Var hittade du de här, Clara?
- Jag... - Jag vill säga en sak....
Jag ska berätta en sak.
- Låt mig prata... - Ett ögonblick.
Låt mig berätta vad de här betyder. Jag ska förklara varför.
Jag är en artig person. Annars hade jag kastat ut er direkt.
- För det här? - Precis.
Titta.
Jag har originalen.
Får jag se?
Jag var inte ens född när det här hände. Det här leder ingenvart.
Vissa saker leder ingenvart.
Men om det skapar minsta problem när jag publicerar dokumenten blir jag lycklig.
Det ligger inte i ditt eller din advokats intresse att bråka med juridikavdelningen.
Med tanke på hur stort bordet är-
så måste er juridikavdelning vara stor.
- Ni är ena riktiga jävlar. - Vad håller du på med? Är du galen?
Var tror du att du är? Du är inte hemma. Du ska visa respekt för mig!
- Lugna dig, Geraldo. - Så fan heller! Du visar ingen respekt!
Säg det!
En sak till.
Jag överlevde cancer för 30 år sen.
Och nu har jag funderat på en sak.
Jag skulle hellre ge dig cancer än att ha det själv.
Antonio, hjälp mig.
Vad är det?
- Sluta filma. - Ta det lugnt.
Fortsätt filma, Tomás.
- Sluta filma! - Öppna den. Vad är det?
Clara!